Kode svart: Et pasientinntak så stort at ressursene ikke strekker til.
Et akuttmottak rammes i snitt fem ganger i året.
På Angels Memorial i I.A. inntreffer det 300 ganger i året.
Har dere noen restauranttips?
Jeg pleier å ta mine foreldre til Sethi's House of Curry.
Roshan Khazana om de liker tandoori.
- Mine foreldre liker ikke indisk mat. - Seriøst?
Mamma forlot India da hun var to. Hun er en stolt brite nå.
Tro det eller ei, ringetonen hennes er "God Save the Queen".
- Kan noen hjelpe meg? - Kom igjen.
- Jeg vet ikke hva som er galt. - Jeg har deg. Hører du meg?
- Ikke si noe. Hva har skjedd? - Hun følte seg ikke bra.
Vi trodde at det var en forkjølelse. Hun fikk pustevansker.
Hun ville ikke at jeg skulle ringe etter en ambulanse.
Bli med oss, dr Leighton.
Vi har en kebab på vei inn. 53-årig anleggsarbeider som falt-
- og spiddet rumpa på et armeringsjern.
- Kebab? - Shish. Nei, shish... kebab.
53-årig mann, spiddet i lysken. Han er stabil, men forvirret.
- Blodtap? - Ingenting.
- Kunne ikke brannvesenet kutte den? - De måtte sage ham løs fra betongen.
Kan noen feste en rød fille på den?
- Jeg er dr Rorish. Husker du noe? - Nei, jeg våknet i ambulansen.
- Hva er det siste du husker? - Krangelen med min datter i morges.
- Jeg kommer vel ikke til å dø? - Vi må undersøke deg først.
Du klarer deg nok. Hukommelses- tapet stemmer ikke med fallet.
Han må hjerneskannes, så armeringsjernet må vekk.
- Jeg har ringt vedlikehold. - Takk. - På tre. En, to, tre.
Luftveiene er åpne. Åndedrettet er jevnt.
- Ultralyd, Angus. - Ultralyden viser intet blod.
Flytt ultralydsensoren hit, Angus. Jeg vil se lårpulsåren.
- Vent, 8 mg morfin. - Forbered intubasjon.
- Hva har du, Malaya? - 30 Etomidate, 120 Succinylcholine.
Bra, injiser.
Hva ser du, Malaya? Ser du stemmebåndene?
- Den er inne. - Jeg må vite hva du ser.
- Jeg kjenner ingen puls. - Sett på ballong.
Hun reagerer ikke. Har hun astma? KOLS? Røyker hun?
Nei, hun er lege.
Gjør en andre undersøkelse. Forbered ham for en kroppsskanning.
Kommer ikke vedlikehold, får vi ringe jernvarehandelen.
Unnskyld, mr Gable. Vi må se på ryggen din. Jeg skal være rask.
Vi teller til tre. En, to, tre.
- Sånn ja. - Du hoppet over ørene.
Jeg har min egen rekkefølge. Sist gang jeg hørte på deg fikk jeg kjeft.
Vi jobber sammen, men ikke si hva jeg skal gjøre.
- Glem det. - Greit, barn.
Ingen baufiler. Bevegelsen skader vevet. Jeg trenger en boltesaks.
- Hvorfor trekker dere ikke den ut? - Vi skal det, så snart som mulig.
Vi må skanne deg og forsikre oss om at du ikke har skadet noen organer.
Så får du narkose. Du vil ikke være våken når den trekkes ut.
Ingenting. Overta, Malaya. Enda en dose adrenalin og en av Vasopressin.
Ikke gi meg narkose før jeg har snakket med min datter. Vi kranglet.
Hun flyr til New York. Hun lander klokken tolv i natt.
- Kan vi ringe noen andre? - Nei, hun er alt jeg har.
Ok.
Ingen respons. Tre ganger AHLR-dosen. Ultralyd. Gel.
Ingen hjerteaktivitet.
Noen innvendinger?
Hun døde 17.42.
Jeg beklager. Vi gjorde alt vi kunne.
Kan vi ringe noen?
Nei. Vi er ikke herfra. Vi bor på hotell.
Jeg beklager.
- Kom igjen. Helt inn. - Er det et skoleball?
Pustevansker. To pasienter. Oksygenmetning på rundt 80 %.
Samme her, 50-årig mann. De kommer fra samme hotell.
Vi må isolere dem til vi vet hva det handler om.
Vent. Stopp! Ta alle pasienter med åndenød hit.
1,5 meters avstand mellom bårene. Hold dere der.
Ta det som en flerskadesituasjon, vurder pasientene.
- Vi må behandle åndenøden først. - Herregud, se...
- Å nei. - Hva?
Foreldrene mine er på den konferansen.
Stille, stille!
Mamma?
Vi har en protokoll å følge. Husk treningen vår.
Alle som har vært nærmere enn to meter fra pasientene, går bort dit.
80 inches om dere ikke kan meter- systemet, eller Kobe Bryants høyde.
Skal vi ikke ha på maske, dr Hudson? Bør vi ikke beskytte oss?
Gjør det om det føles bedre, men vi har blitt utsatt allerede.
Fem RSI-sett. Vi får ti til.
Må jeg ta EKG-en selv, søster? Vi har ventet i ti minutter. Heng opp denne.
Hvem er den idioten?
- Det er faren min. - Hva foregår? Hva er galt med dem?
- Kommer jeg til å bli smittet? - Ta ham til radiologisk avdeling.
- Se hvordan det går med boltesaksen. - Hvordan går det? Hva trenger dere?
- Arteriell blodgass-tester. - Nebulisatorer og CVK-sett.
- Nå stenges dørene. - Vent. En ting til.
- Lykke til. - Takk.
Salbutamol, Atrovent og Combivent.
Jeg sa jo at jeg ville tilbringe tid med deg.
Dette er kanskje litt ekstremt. Send meg mange e-poster neste gang.
Rolig. Du skal få noe som hjelper deg å puste.
- Hvordan går det med deg? - Det går bra.
Hvordan kan du jobbe i dette kaoset?
Det er som å utøve medisin på en travel togstasjon.
- Man må lære seg å fokusere. - Ja, og gi opp all finesse.
- Nei, vi har våre stunder. - Jeg har tenkt...
En studiekamerat har en fremgangsrik lungeklinikk i Beverly Hills.
Jeg skal be om hans mening.
Hvordan holder du ut med ham?
Han vil ha kontroll. Selv når han ikke har det. Særlig da.
- Det er nok prating. Her. - Takk.
Ok. Nå må du prøve å hvile.
De tester etter legionærsyken. Myndighetene vil stenge sykehuset.
Det ville vært første gang på 85 år. Det får ikke skje under mitt styre.
- Jeg prater med deg, Leanne. - Det er ikke legionærsyken.
Luftbårne sykdommer er ikke selektive. Neals far er frisk.
Kanskje bakteriell lungebetennelse, men den spres ikke så fort.
For vår og Neals skyld får vi håpe på at første dødsfall var en anomali.
- Hvordan går det med moren din? - Hun er stabil.
- Og med deg? - Jeg har gjort tre intuberinger.
Jeg dobbeltforsegler blod-og spyttprøver.
- Det var ikke det jeg spurte om. - Jeg har det bra. Takk.
Mark, jeg hater å si det, men de hadde en gruppe fra Sør-Korea.
Så nå kan det være MERS? Perfekt. CDC har visst også hørt det.
Gjør dere klare for kode brun. CDC kommer til å gi meg dritt.
Ja. Det er Taylor...
- Hva tok så lang tid? - Jeg var i kjelleren. Sover han?
Ja, endelig. Gi meg den. Nå skal vi se.
Seriøst? Det var patetisk. Du burde trene litt.
Hør her... Jeg trener når du går i terapi.
- Jeg trenger ikke terapi. - Kutt ut!
Det er på tide å kutte armeringsjernet, mr Gable.
Dr Leighton og dr Savetti trykker jevnt på hver side av boltesaksen.
Klar? Jeg teller. En, to, tre.
- Bra. - Kan du dra den ut?
- Nei, du må skannes først. - Vet du ikke om jeg kommer til å dø?
Den kommer til å bekrefte det jeg tror, nemlig at du er en tøff fyr.
Skann ham og tilkall meg.
Vi trenger frivillige til karanteneområdet.
Vi har en ukjent, muligens dødelig og smittsom respirasjonssykdom, -
-så tenk dere om før dere svarer.
- Jeg kan ta det. - Det var uselvisk, dr Lorenson.
Jeg skulle ha gått selv, men syke folk gjør meg ubekvem.
Skiltet ved inngangen lyder: "Ingen som lider skal bli uten hjelp."
Du er modig, doktor. Jeg hilser deg.
- Teller det om jeg er vettskremt? - Det teller dobbelt.
Her. Ta denne på.
Du er veldig pen. Den fremhever øynene dine.
- Snart din tur. Du kan sove litt. - Har jeg fortalt om datteren min?
- Ja. Theresa. - Hun er kunstner.
Så talentfull. Hun har sin første store utstilling.
Jeg burde være der, men hennes mor insisterte på å ta med sin nye mann.
Svinet som ødela ekteskapet vårt.
Jeg sa til Theresa at jeg ikke ville komme om Harry Herpes var der.
- Kan du klandre meg? - Nei.
Jeg sa ting jeg ikke burde ha sagt.
Theresa også. Min vidunderlige datter sa at hun hatet meg.
- Hun mente det nok ikke. - Jeg vet det.
Men det holder ikke. Jeg må prate med henne.
Med mindre jeg dør.
I så fall må du gjøre det.
Var du aldri i kontakt med gjestene? Du laget bare maten?
- Hvor? I bankettsalen? - I et telt.
- Var du utendørs? - Ved bassenget.
- Var det noe uvanlig med maten? - Jeg får ikke puste. Jeg er redd.
Ikke prat mer. Prøv å slappe av. Du skal få noe for pustingen.
- Nei, nei. Legg deg ned. - Herregud, Christa!
Gi ham Ativan, Amy!
- Jeg er lei for det, Christa. - Det går bra. Den var for varm.
- Er du sikker? - Ja, ingen fare.
Skal jeg hente et intubasjonssett?
Takk.
Ok. Nå er det vår tur.
Herregud.
Herregud. Han har hjertestans!
- Hva faen? Hva har du gjort? - Ingenting.
- Han spyr. - Ja, og ikke på en bra måte.
- Noe er galt. Du må ha gjort noe. - Hold kjeft og få ham i gang.
- Er de på? - Ja.
Takk og lov.
Se på brannskaden. Der har vi det. Han sa at han er elektriker.
Brannskaden er der strømmen kom ut. Armeringsjernet skjulte det.
Derfor stoppet hjertet. Støtet forårsaket arytmien etterpå.
Ja, det forklarer hukommelsestapet også.
La meg nyte dette øyeblikket.
Ja, du er et geni. La oss skanne ham nå.
Stopp! Pokker ta. Se. Den ligger mot en pulsåre.
Vi flyttet nok på den.
- Han våkner. Hva enn du gjør... - ...ikke rør deg!
Jeg har sett på kollegene dine. Dere er veldig aktive.
Hos meg var det på millimeteren. Her er det hardt arbeid.
Nevrokirurgi er kanskje mer elegant, men jeg redder flere liv her.
Greit nok. Jeg kan forstå at du vil satse på noe-
- som er så annerledes, men det virker overdrevent-
- å flytte til den andre siden av verden.
Jeg trengte å utfordre meg selv. Jeg ville lære av de beste.
Dette ble hjemmet mitt.
Ok. Pulsen er rask og uregelmessig.
Pust langsomt, mamma.
- Hun trenger EKG. Fort! - Ignorer det. - Hva ser du, Christa?
- Atrieflimmer forårsaket av hypoksi. - Underviser du? Er du helt gal?
Vi må få ned hjerterytmen. Is. Sarah, en ispose.
- Ispose? Hun trenger Diltiazem. - Hvorfor vil jeg ha is, Malaya?
Is over øynene kan trigge nervus vagus og senke hjerterytmen.
- Dumheter. Forbered Diltiazem. - Hva gjør Diltiazem, Christa?
Det senker blodtrykket ytterligere.
Krøk deg sammen som om du føder, mamma.
Peter...
Rytmen er stabil.
Ok, du er tilbake i sinusrytme. Pust så rolig du kan.
Gjør aldri det der igjen.
Hei, jeg er dr Lorenson. Har du vondt i brystet?
- Dessverre. - Hvor lenge har det pågått?
Det begynte etter at min kone døde.
Alle er så syke, så jeg ville gjøre en stor greie av det.
Jeg skal lytte på hjertet ditt.
Ok. Trekk pusten dypt.
- Så kona di var nevrolog? - Ja.
Vi var på samme konferanse som de andre. Hun skulle ta imot en pris.
"Prestasjonspris innen medisinsk undervisning."
Nå føles det som en grusom spøk.
Hva het hun?
Susan. Susan Evans.
- Har hun undervist på Mass General? - Ja, kjente du henne?
Nei, men jeg har studert forskningen hennes.
Hun var en briljant lege.
Ja, det var hun.
Takk.
Jeg har et mulig katastrofeutbrudd i Los Angeles, -
- en lege hvis mor har hypoksi og to patologer i beskyttelsesdrakt-
- som tester alle pasientvæsker. De vet bare hva det ikke er.
Vi har testet for bakteriell lungebetennelse, MERS og enterovirus.
Svarene tar en uke. Nei, ingen nye tilfeller de siste timene.
Lungelegen har svart. Han har kontakter ved et privatsykehus-
- og han vil flytte din mor dit. - Nei, du vil det.
- Ikke driv med ordkløveri, Neal. - Du kan glemme det.
Du kan være stolt av det du har oppnådd med begrensede ressurser, -
-men din mor fortjener det beste.
Bortsett fra at vi er i karantene, så vet ikke du hva som er best.
Om hun får en hjernesvulst, får du bestemme, -
- men nå er det meg hun trenger som lege!
Sett deg hos henne om du vil hjelpe til. Og du våger ikke å nevne dette.
Dr Hudson!
Lungeødem. Intuber, Malaya. 20 mg Etomidate, 120 Succinylcholine.
- Jeg ser ikke noe. Jeg trenger utsug. - Vær så god.
- Jeg får gjøre det i blinde. - Her.
Kjenn etter vibrasjonen av trakealringene.
Teknikken er gammel, men funker best når man ikke ser noe.
- Jeg kjenner dem. - Fortsett til stemmebåndene.
Har det.
Jeg setter på en ballong.
- Det er bedre. - Vi har ingen puls.
Pulsløs elektrisk aktivitet. Begynn med kompresjoner.
- Amy, adrenalin. - Ja, doktor!
Du har hatt det travelt. Elektrisk støt, hjertestans, spiddet pulsåre.
- Noe mer? - Nei, det var nok alt.
- Er han stabil? Skannes han nå? - Ja.
Har du kalt på vaskulærteamet? Greit. Bra.
Har dere gitt ham blod?
- Klem hardere, Malaya! - Jeg kan ikke.
Lungene har stivnet av infeksjonen.
- Har hun lungebetennelse? - Ingenting av dette gir mening.
Pulskontroll.
- Jeg kjenner ikke noe. - Ikke her heller.
- "Aldri gjør det igjen." - "Din mor fortjener det beste."
Neal?
- Noen innvendinger? Ikke? - Nei.
Hun døde klokken 22.23.
Jeg tviler på at det smitter. Ingen andre har vist noen symptomer.
Jeg har ordnet senger på intensiven, men karantenen må brytes.
- Hvor mange ligger i respirator? - Fem. Noen til snart.
Er moren din blant dem?
Jeg håper at vi slipper det.
Hør her, Neal, jeg vet at kvinnen som ligger der fødte deg.
Så hva du enn ber om, så er det ditt.
Alle sykehusets ressurser står til din disposisjon. Jeg er her for deg.
Hva enn du trenger.
Jeg er glad for å kunne si at du ikke har hjerteinfarkt.
Det du har er stressrelatert. Det er forståelig.
Du får prøve å hvile deg.
Hjertekammeret har utvidet seg, typisk for takotsubokardiomyopati.
Det er en sykdom der følelsesmessig stress utvider hjertet.
Det er også kjent som knust hjerte-syndromet.
Det finnes ingen behandling. Han trenger bare trøst.
Vi er dessverre underbemannet nå. Vi får gjøre vårt beste.
Han begynte å blø. Jernet gikk rett gjennom lårpulsåren.
Det var et spørsmål om tid før det bristet. Jeg teller. Vær forsiktige.
- En, to, tre. - Jeg holder på å dø, ikke sant?
Din datter lander om 1,5 time. Hold deg våken til da.
Hold der. 1,5 time. Mario, manuell tamponade.
Kom igjen, kjapp deg. Jeg trenger en tang, utsug...
- Seks er på vei. - Når kommer vaskulærteamet, Jesse?
- Fem minutter. - Det holder ikke. Vi har to valg.
- Dra den ut, så vi kan gjøre noe. - Eller behandle mens den sitter i.
Hvilket alternativ er best?
Ingen, er svaret, men vi lar den være så lenge blodtrykket er stabilt.
Si til vaskulærteamet at vi trenger dem.
Vi kan ikke vente. Vi må intubere.
30 mg Etomidate, 120 mg Succinylcholine.
Vent. Du går for fort frem. Vi må i det minste ta en blodgassprøve først.
- Vi har intet valg, det er på tide. - En karbondioksidtest bekrefter det.
Om vi venter på prøvene kan hypoksien forverres. Hjertet sliter.
Jeg vil ha det svart på hvitt. Dette kan bli permanent.
Tror du jeg tar lett på det? Sett deg og la meg behandle pasienten min!
Mamma?
Jeg vet at du er redd.
Jeg skal gjøre et inngrep som hjelper deg å puste. Du får to legemidler.
Et som får deg til å sove, det andre lammer deg så vi kan koble lungene-
- til en respirator. Kanskje vi ikke kan fjerne slangen senere.
Vi vet ikke hva du har, så om du blir verre, våkner du kanskje aldri igjen.
Jeg stoler på deg.
Jeg er glad i deg. Jeg er så glad i deg.
Neal.
Jeg er lei for det. Jeg vet hvor glad du er i henne.
Jeg kan ikke miste henne.
Ikke jeg heller.
Dr Hudson? Hei, jeg er dr Lorenson.
Jeg vil bare si at jeg har lest alle dine avhandlinger og du er briljant.
Takk. Det var snilt sagt.
Det er en her du kanskje vil møte. Er du kjent med dr Susan Evans arbeid?
Ja, selvsagt. Alle innen nevrologien står i gjeld til henne.
Lawrence Evans, dette er dr Peter Hudson.
Jeg jobbet med din kone under hennes forskerstipendium i Oxford.
Hennes død er et stort tap for oss alle.
Takk. Hun elsket året i Oxford.
Hun var en dyktig forsker og en førsteklasses lege.
Hennes gjennombrudd innen trans- petrosal kirurgi forandret yrket.
Hun skattet vennskapene.
Takk.
- Blodtrykket synker. 60/40. - Intet vaskulærteam? Da begynner vi.
Forbered utsug, Angus. Vær klar ved venstre kragebensarterie, Mario.
Nå drar vi den ut.
- Jeg har den. Øk utsuget. Tang. - Blodtrykket er 50/30.
Jeg kommer ikke til. Karene kollapser.
Pokker, han forblør. Jeg trenger en årepresse.
Nei, den er for liten. Mario, gi meg den største blodtrykksmansjetten.
Ta den hit. Kom igjen. Sett den på og pump den opp.
Han blør fortsatt. Plan C.
Jeg må skape trykk på benet, noe som funker som en vektstang.
- Denne kanskje. - Vi trenger noe å ha rundt beinet.
- Hva med en blodtrykksledning? - Vi prøver det.
Trykk, trykk. Dra ledningen under. Nå kan dere ta den av.
- Kom igjen. - Det funker. Han har sluttet å blø.
Det er midlertidig. Benet får ikke blod.
- Vaskulærteamet er på plass. - Høyre lårpulsåre er skadd.
Pga. Fremmed objekt og støt. Han har mistet to liter blod.
- Han får blodet nå. - Rene slagmarksoperasjonen.
- Det har vært en sånn natt. - Kjapp dere.
Dere to har fortjent speidermerkene deres i kveld. Bra jobbet.
Mamma. Kan jeg få en fille? Noe? Takk.
Alle har samme symptomer. De får knapt inn luft.
De får ikke puste, men hvorfor? Ingenting funker.
Da jeg gikk på legestudiet, i middelalderen, -
- sa de at vi aldri skulle behandle familiemedlemmer.
Det er enklere sagt enn gjort. Alle gjør det, mest for småting.
I ekstreme tilfeller, som ditt, er du den eneste som kan hjelpe henne.
Tragedien er når du er den absolutt beste og dyktigste legen-
- og du må overlate dem til folk som ikke er like dyktige.
Så du er heldig. Moren din er heldig.
Det finnes ingen som er bedre egnet til å redde henne enn deg.
Du har sjansen til å gjøre det jeg ikke kunne gjøre for min familie.
Jeg misunner deg.
Ikke kast bort tid på å tvile på deg selv. Du vet hva du skal gjøre.
Kan jeg få se notatene dine på matleverandøren?
Hun må være svaret. Hun var ung og frisk, men ble rammet hardest.
- Svømte mamma i dag? - Hun svømmer hver dag.
Klor. Matleverandøren var i teltet ved bassenget.
Om klorgasstanken lakk, så samlet gassen seg i teltet der hun var.
Gi meg et fiberoptisk laryngoskop.
Jeg vil se luftrøret under stemmebåndene.
Det er sårskorper på epitelet. Overalt. Brannskader.
Brannskader? Fra bassenget?
Klorgass er giftig for slimhinnene i høye konsentrasjoner.
Brannsårene fanger luft i lungene. De kveles av luft som ikke fornyes.
Det smitter ikke, Jesse! Riv ned plasten. De har air trapping.
Vi må trykke ut luften. Trykk på brystet i 5 sekunder, så hører dere.
Der er det. Lyden av at de blir bedre.
Vær så snill, Neal, la meg gjøre det.
Alle skal puste selv, ingen respiratorer.
Gjør klar fuktet oksygen. Be om hjelp om dere trenger det.
Dr Lorenson og dr Pineda viser hvordan det gjøres.
- Takk. Jeg er litt rusten. - Leanne? Hva har skjedd?
Klorgass brente luftveiene. Det smitter ikke.
- Vi trenger senger. - De står klare. Flytt dem ut.
Det er ikke hver dag man redder sin mor og sin sjef. Fjerde etasje!
Du var dyktig. God diagnose.
Du reddet meg da hjertet stoppet. Jeg var ille ute.
Ikke gjenta det, men jeg hadde gjerne opplevd alt dette igjen.
Jeg også. Definitivt.
Du... Hvorfor støttet du meg ikke da torakotomien gikk feil?
Jeg trodde at de skulle kaste oss ut av programmet.
Så jeg fikk ta hele smellen?
Du, Malaya og Christa... Dere kan praktisere indremedisin, -
- pediatri eller hva dere vil. Men ikke jeg.
Jeg får aldri en hvit frakk og kontor.
Halvparten av gangene jeg sier at jeg er lege, så tror de meg ikke.
Om jeg mislykkes, om jeg ikke lykkes som akuttlege, er alt over for meg.
Jeg ble redd. Unnskyld.
Det er greit. Jeg er alltid redd.
Bare så du vet det.
Vi er klare, Angus. Skal vi gå?
Nei, jeg skal ut med Mario og ta en øl-
- slik at han kan si hvor dyktig jeg er. Det kan ta hele natten.
Du betaler.
Hun er bedre. Oksygenopptaket øker og hun får tilbake fargen.
- Bra, jeg må se til de andre. - Vent, Neal.
Det positive med denne grusomme natten var å se deg i arbeid.
Det er sjelden jeg må kjempe for å holde mine pasienter i live, -
- få i gang åndedrettet med bare hendene. Det livet meg opp.
Opprømtheten demper utmattelsen.
Du sa at du kom hit for å lære av de beste og ble værende.
Du nevnte ikke at du lærte av de beste og så ble du den beste.
Unnskyld for at jeg ikke innså det.
Jeg er veldig stolt. Du reddet konen min.
Vi engelskmenn er ikke så åpne, så...
Takk.
Jeg er vel amerikaner nå.
Hvordan klarte han å overleve alt?
Han hadde noe uoppgjort med datteren. Det holdt ham i live.
Det er hans mobil. Jeg lovte å vekke ham når datteren ringte.
Hold løftet ditt, da.
Mr Gable. Det er til deg.
Hallo?
Jeg er så lei for det. Jeg burde ikke ha latt det plage meg.
Unnskyld.
Vet du hvor ofte jeg har drømt om den samtalen?
Jeg burde være der med deg.
Du er det viktigste jeg har.
Og jeg er glad i deg.
Tekst: Maria E. Paulsen www.btistudios.com